A Keglevich család tornai arisztokrata rezidenciája - Janura, Tomáš; Haviarová, Michaela (Régiókutatás Szemle, 2024)
A falazott rezidenciát Keglevich III. Miklós (*1630 †1692) építtette ki, aki 1646-ban bárói, 1687-ben grófi rangot szerzett. 1649–1692 között Torna vármegye főispáni tisztjét is betöltötte. III. Miklós jelentős szerepet vállalt az oszmánellenes harcokban is Somogy vármegyében és a Muraközben. Abból a kastélyból, amit ő építtetett, csak a körfal és két hengeres sarokbástya maradt meg. A 18. század második felében a kastély Keglevich II. József (*1729 †1798) gróf kezébe került, aki karrierje elején kamarásként szolgált egy főherceg és a későbbi császár, II. József udvarán. Tíz évet töltött diplomáciai küldetéseken követként Madridban és Szentpéterváron, gróf Eszterházy Miklós osztrák követ mellett. 1767–1798 között Torna megyei főispán volt, és 1772–1794 között a magyar korona egyik őrzőjének a szerepét is betöltötte. 1794–1795 között magyar királyi lovászmester volt. 1771-ben Mária Terézia a Szent István rend lovagkeresztjével tüntette ki. Keglevich II. József 1770-ben jelentősen átépíttette a családi kastélyt. Akkor a régi lakószárnyat majdnem teljesen szanálták és építtetett egy újat, valamint a keleti szárnyat is átépítették. Az építkezések eredménye a jelenlegi egytraktusú északi szárny lett egyenes mennyezettel. A termek díszítés nélküliek lettek fehér festéssel és fekete lábazattal.